Oversat af RAGE for DanishBits.org
Dengang, for mange år siden -
- havde jeg ikke råd til hemmeligheder. Jeg havde kun mine pligter.
Da jeg var barn, var vi rige -
- og dengang, ja... Det var vi ikke.
Som de fleste under depressionen -
- så levede jeg dag for dag og forventede ikke længere noget.
Jeg ventede, men ikke på noget. Men så...
Hallo?
- Jeg må desværre misbruge din gode person. - Hvad?
Stille!
Bihulebetændelse?
Jeg vil gerne have, at du kommer her i eftermiddag.
- Ja. - Mange tak.
Er der nogen, der er død?
Jeg kommer snart hjem.
Godmorgen, frøken Suckley.
Jeg var ikke det første familiemedlem, hans mor ringede til den dag.
Måske ikke engang det tiende.
Men jeg var der.
Hans mor sagde, han havde brug for én, der kunne aflede hans tanker fra arbejdet.
Hvorfor hun mente, jeg kunne gøre det, havde jeg ingen anelse om.
Han er vel i familie med alle og enhver heroppe?
Han er min fætter i femte eller sjette led. Det kommer an på, hvordan man tæller.
- Cigaret? - Nej, jeg ryger ikke.
Jeg tænkte, jeg ville bruge eftermiddagen der og efter at have kedet ham til døde -
- ville jeg vende tilbage til mit stille liv og passe min tante.
Men det var ikke det, der skete.
Han har det ikke godt. Bihulebetændelse.
Han får det hver gang, han kommer hjem.
Hr. Præsident?
Daisy?
Sikke en dejlig overraskelse.
Jeg håber ikke, min mor har tvunget dig til det.
- Hun sagde, at der ikke var andre her. - Gjorde hun det?
Det skulle hun ikke have sagt.
Det er skønt at se dig. Hvor længe er det siden?
Åh, det er flere år siden.
Det var til hr. og fru Dows bryllup i Rhinebeck, sir.
Var du der?
- Hvor skal jeg sætte mig? - Jeg tror stadig, der er the tilbage.
Vil du...
Jeg kan gøre dette, fordi min mor ikke er her.
Hun tror ikke på medicin imod bihulebetændelse.
- Samler du på frimærker, Daisy? - Nej, det gør jeg ikke.
Kom og se disse.
Skal jeg...
- De har vel mødt alle sammen? - Ikke alle sammen.
Ikke endnu.
Jerry, kan...
Undskyld. Jeg burde have banket på.
Har jeg skrevet dette?
Jeg er for flink, Daisy.
Men vi har vel brug for senatorens stemme.
Hvorfor kan politikere ikke bare være ærlige?
Mød min kusine.
Tak.
De er fra Afrika. Det siges at være det højeste vandfald i verden.
- Skal jeg gå igen? - Nej, bliv endelig.
Det er flot, det her.
- Dér vil jeg gerne hen. - Hvor er det?
For at være helt ærlig, så vil jeg gerne rejse hvor som helst hen.
I Europa ville der med sikkerhed opstå endnu en krig.
En krig, vi ville blive trukket ind i, om vi ville det eller ej.
Her i landet var der stadig depression.
Folk manglede arbejde.
Folk var sultne, og havde brug for hjælp.
Dét forår tilbragte Præsidenten en hel del tid i Hyde Park on Hudson.
Er der ikke én af jer, der vil fortælle min mor, at det er en radio?
Han sagde, jeg hjalp ham med at glemme verdens byrde.
- 30 sekunder tilbage. - Kig på mig.
- Stille, alle sammen. - Han mener dig, mor.
Hans mor sagde, han ville styre landet herfra, hvis han kunne -
- men det kunne han ikke. Ikke sådan som tingene stod til.
Alle kendte nogen, der stod uden arbejde.
Alle var bange.
...for at beskytte den økonomiske velfærd for alle befolkningsgrupper.
Jeg sagde, at hvis den private sektor ikke kunne sørge for arbejde dette forår -
- så ville regeringen tage stafetten op.
Vi har alle lært, at regeringen ikke har råd til at vente -
- til den har mistet kraften til at agere.
Jeg har derfor sendt en besked af yderste vigtighed til Kongressen...
Alle så på ham.
Alle ønskede noget af ham.
Hyde Park handelskammer, den lokale fagforening -
- det tysk-amerikanske venskabsorkester.
Men han ville bare slappe af.
Hver gang han kom hjem, ville han telefonere til mig og spørge:
"Hvor vil du gerne hen i dag, Daisy?"
Til det ville jeg altid svare, "Hvor som helst."
Han sagde, hans kone ikke brød sig om at køre.
Jeg lærte navnene på de træer og fugle, som jeg havde set hele mit liv.
Vi kørte på landeveje, over bakker og gennem skove og marker.
Vi kørte ad veje, som jeg ikke anede fandtes.
Veje, som jeg senere hen ikke kunne finde på egen hånd.
Han havde fået ombygget bilen således at den kunne føres med hænderne.
På mange måder er den blødere end andre biler.
- Vil du køre? - Nej.
Jeg mente, at jeg hjalp ham med at glemme verden.
Lad mig hjælpe.
Som om vi bare... flygtede.
Og så, en skønne dag...
- Hvor skal politibilen hen? - De følger ikke altid efter mig.
De skal vel fra tid til anden ud og fange en forbryder.
Vi har aldrig været her før.
Nej. Jeg har gemt dette.
Jeg kan godt lide denne sang.
- Undskyld, undskyld. - Det er mig, der burde undskylde.
Jeg vidste nu, at vi ikke blot var hinandens fætter og kusine i femte led -
- men meget gode venner.
Så snart, jeg kan komme væk.
Vi er bedste venner.
Tiden gik.
Tiden udmåltes nu i forhold til Franklins ophold i Hyde Park.
Hvem var det?
Præsidenten vil se mig.
Han er præsidenten.
Han vil vise mig sit nye frimærke.
- Hvor er vi på vej hen? - Det ved jeg ikke.
Jeg har fået det opført. Det er dér, jeg vil holde mit otium.
Jeg vil skrive de detektivbøger, jeg altid snakker om.
Gå ind og kig engang. Gå bare.
Der lugter stadig lidt af maling derinde.
Det er fantastisk.
- Jeg har tænkt på noget, Daisy... - Hvad?
- Hvad har du tænkt på? - At jeg...
Jeg vil gerne dele dette med dig.
Når jeg er væk... Du ved, at jeg en dag er væk.
Hvis du nogensinde skulle savne mig...
Savner du nogensinde mig?
Det gør jeg altid.
Altid.
Det er et sted, hvor du kan tage hen og være alene og savne mig.
Undskyld!
Det er i orden.
Nu var alle blevet vant til, jeg var der.
Jeg var kusinen, der altid var på besøg.
Der var aldrig nogen, der spurgte hvorfor.
- Har han læst dette? - Det går jeg ud fra, han har.
"Kunne man mellem alle britiske personligheder -
- vælge de to, der ville gøre det bedste indtryk på amerikanerne -
- ville Kong George og Dronning Elizabeth ikke engang komme på top 10."
Hvor vover de at snakke om de kongelige på den måde?
Ingen engelsk regent havde nogensinde besøgt Amerika -
- men nu kom han til Hyde Park on Hudson -
- og det eneste sted, hvor der var fred til at arbejde, var udenfor.
- Hvad skal de til for? - Han har hovedpine.
- Har du det? - Han har bihulebetændelse igen.
- Det får han hvert år på denne tid. - Det ved jeg.
- Du har da ikke nævnt, du havde hovedpine? - Han behøver ikke bekymre dig med alt.
- Du har nok at se til. - Hvad skal det betyde?
Det betyder, at du tager dig meget godt af mig. Det gør du også.
Vi lader til at have for lidt tallerkener, fru Roosevelt.
Hvad?
Vi har ikke nok tallerkener. Der er blevet talt forkert.
- Og det fortæller du mig nu? - Fru Astor har ringet igen.
Franklin havde advaret os om...
Fru Astor har nok tallerkener. Vi låner hendes.
...at vi ikke skulle gå i vejen for mor i dag.
Ved nærmere eftertanke, skal vi indkalde hendes kok.
Fru Astor er så rig, at hun ikke selv ved, hvad hun har.
Franklins kone. Eleanor.
Jeg gør bare, som jeg har fået besked på.
Så vidt din lille hemmelighed.
- Godmorgen, moder. - Godmorgen, Eleanor.
Vi skal ikke servere cocktails for Kongen af England!
De forstår det ikke, fru Roosevelt. Det er ikke til kongen...
Din mor har nu for 10. gang bedt mig om ikke at tiltale hende "Deres Højhed".
- Det har hun også bedt mig om. - Hvilket århundrede er vi lige i?
Daisy? Daisy?
Hvad? Åh, ja. Det har hun også bedt mig om.
Jeg spurgte hende om hvem, hun troede, at jeg var?
- Det tror jeg, hun er klar over. - Hallo, Daisy?
- Du sidder og stirrer. - Nej, jeg gør ej.
- Hvad er der? - Eleanor er lige kommet med kaffe.
Hun spurgte, om du ville have noget?
- Du sidder og stirrer igen. - Nej, jeg gør ej.
Lad hende være, Missy.
Min mand lever og ånder for unge kvinders beundrende øjne.
- Det er almindeligt kendt. - Lad os skifte emne.
Du er vel ikke flov?
- Det vil jeg se, før jeg tror det. - Jeg har ikke sagt, at jeg var flov.
Vi kan da være ligeglade med, hvad en konge eller dronning siger om os.
- Ægte rosentræ. Det dufter stadig. - Er det derfor, det koster så meget?
Hick har haft ringet. I forbindelse med det kongelige besøg, er hun blevet bedt -
- om at finde 5.000 børn. - Hvad? Hvorfor?
Det er for at holde pøblen væk.
- Pigespejderne afviste med det samme. - Godt for dem.
De sagde, at pigerne havde fået sig en ordentlig omgang i Washington.
Hick fik fat i nogle drengespejdere, men da de blev skubbet, skubbede de tilbage.
Der opstod omkring 10 slåskampe.
Da hun kom tilbage til kontoret, tog hun skoene af, åbnede vinduet og råbte -
- "Fanden tage Kongen og Dronningen!"
Vi siger måske det samme i morgen.
"Hick" var en forkortelse for Lorena Hickok.
Hun var én af Eleanors veninder, som Franklin kaldte for "drengepiger".
Folk sagde, at deres ægteskab var problemfyldt og ulykkeligt -
- og at de for det meste levede hver for sig.
Men det bemærkede jeg aldrig. Sådan så det ikke ud, når de var sammen.
Vi endte ude i stalden, vores sidste tilflugtssted.
Vi skal minde os selv om, at de ikke er bedre end os. De er blot mennesker.
Det læste jeg i din klumme, Eleanor.
Har du det godt? Du ser ud til at have ondt.
- Han har bihulebetændelse... - Det får han hvert år på denne tid.
- Gør han det? Det var jeg ikke klar over. - Jeg har taget en hovedpinepille.
- De har lige forladt Beacon. - Godt! Så går der ikke længe endnu.
Hvorfor går vi ikke bare ud og siger det?
- De rækker deres hånd ud. - Mind mig om det.
Hick mener, jeg burde kunne få en måneds klummer ud denne weekend.
Hick siger, at kongen hader sin bror. Dér var noget til en klumme.
- Hans bror har mødt Hitler. - Godt. Det var endnu en klumme.
Og det er familien, der skal opholde sig i vores hus i denne weekend.
- Du bor her ikke engang. - Jeg bliver natten over.
Det har jeg i hvert fald fortalt din mor.
Jeg troede, broderen afslog tronen, så han kunne gifte sig med kvinden, han elskede.
Har du nogensinde mødt en mand, der ville gøre det, Daisy?
Hick siger, hun mener, at broderen har sat sig selv i stilling som monarkiets Messias.
Men først når England er besejret, og fascismen har vundet, selvfølgelig.
Han er ung, Eleanor. Det er hun også. De er begge to unge.
Kan vi ikke give dem lidt fred?
Kongen og dronningen nærmede sig.
Skulle vi ikke tage at stoppe og møde nogen? Ville det ikke være en god idé?
Vi har lige forladt... Vi er der næsten.
Jeg tror ikke, der kommer en by før...
- Det er bare en landevej. - Han vil have en cigaret.
- Vi skal ikke komme for tidligt. - Nej.
Jeg vil gerne møde nogle amerikanere.
- Vil han ikke møde dig? - Han har travlt.
Jeg ved, hvor vigtigt det er.
Du svigter ikke nogen. Bare rolig. Det er det, jeg siger til mig selv.
- Du snakkede om weekendens dagsorden? - I skal bo i Roosevelts hus, sir.
Det er faktisk præsidentens moders hus, og hun vil være jeres værtinde.
- Hvor er præsidentens hus? - Han er her, når han ikke er i Washington.
- Med sin mor? Har han ikke et hus? - Han har et værelse.
- Hvad med hans kone? - Hun bor i et andet hus.
Og han...
Som hun deler med andre kvinder, der laver møbler.
- Hvabehar? - De laver møbler.
De er et par. De kan lide hinanden.
Efter at have besøgt Hyde Park, skrev ambassadørens kone...
Hyde Park? Hvorfor kalder de det det? Hyde Park ligger da i London?
Det ved jeg ikke.
Vores ambassadørs kone skrev dette, som jeg synes, I skal høre.
Hun skrev, "Et sørgeligt hus, der bliver elendig ledet og som er meget ubehageligt."
Halvdelen af ministerrådet havde været imod besøget.
De sagde, at landet ikke skulle deltage i endnu en europæisk krig.
Derfor inviterede Franklin dem hertil -
- hvor vi kunne slappe af og være os selv, langt væk fra rampelyset.
Det var så pænt af jer, at I ville komme.
Det var pænt af Dem at invitere os, hr. Præsident.
Tilgiv mig for ikke at rejse mig.
Det er en ære at være her, hr. Præsident.
- Mød min mor. - Hvordan går det, Deres Majestæt?
- Mød min kone Eleanor. - Hvordan har De det?
Jeg håber, I havde en behagelig rejse.
- Jeg hørte, at klokkerne ringede for jer. - Ja, vi var beærede.
Sikke et dejligt land. Det minder om Oxford.
Når jeg ser tilbage, kan jeg se, hvor vigtig dagen var.
For dem. For os. For verden. Den viste sig også at være vigtig -
- for mig.
- Sikke nogle flotte skibe. - Min søn byggede dem, da han var dreng.
Hvor smart.
- Var det ikke smart? - Ufatteligt smart.
Han lavede også fuglene, da han var dreng.
Han stoppede dog, da han blev syg af konserveringsmidlerne.
- Det skal han nok fortælle om. - Det vil jeg glæde mig til.
Kom endelig ind.
Jeg kan ikke udtrykke, hvor meget jeg har glædet mig til i dag.
Min mor har ikke talt om andet i månedsvis.
Hej, Daisy. Hr. Cameron er fra ambassaden.
- Mød Daisy. - Hej, hvordan går det?
Den dag sendte præsidenten mig på en mission ovenpå.
Jeg skulle spionere bag fjendens linjer.
Charmerende.
Åh, se lige den udsigt!
Du må fortælle mig det hele.
Dér er...
- ...marken. - Vi har marker magen til.
- De bakker derovre... - Ja?
De leder ned til floden.
Nå, så det er dér, de fører hen.
Hvad laver du?
Jeg ville se, om der var noget, jeg kunne hjælpe med.
Gør det noget, jeg kalder Dem Elizabeth?
Nej.
Så det er de senge, jeres venner har lavet?
Det er det.
Hvor er de yndige.
- Opfører min kone sig pænt? - Ja.
- Er min mor rolig? - Ja, hun er.
Det er et galehus.
Bare rolig. Der er roligt på fronten ovenpå.
Han er yngre, end jeg havde regnet med.
- Af en konge at være, altså. - Er han?
De virker begge to til at være nervøse. Det overraskede mig.
Uden vores hjælp, så er der snart ikke et England at være konge over.
Jeg ville også være nervøs.
Det er derfor, de er her.
For helvede!
Lad mig.
- De virker til at være rare mennesker. - Jeg lugter af Martini.
I aften, når alt dette er ovre, skal vi så ikke tage væk herfra?
Tage et stille sted hen. Det tror jeg, at jeg har brug for.
Jeg tror ikke, jeg skal noget.
Det skal nok blive en stor succes.
Åh, det er dig.
- Vi deler bad. - Ja, det har jeg fået at vide.
- Så vi ikke skal gå gennem... - Ja.
- Hvad kigger du på? - Disse tegninger.
Jeg fortalte præsidentens mor hvor sjove, jeg syntes de var.
- Hvad forestiller de? - Britiske soldater.
Krigen i 1812. Det er faktisk tegneserier.
De håner Dem. Os.
- Har de anbragt dig i et værelse med... - Moderen prøvede at undskylde...
Jeg sagde til hende, jeg syntes, at de var sjove.
Hun ville have fjernet dem, men hendes søn insisterede.
Hvorfor ville han gøre det? Hvad prøvede han at sige med det?
Det ved jeg ikke.
Han ved, det er vigtigt. Han ved, hvorfor vi er her.
- Må jeg også få en drink? - Ja, selvfølgelig.
Hvor mange har du fået?
Moderen er lige gået.
Skål.
Hun undskyldte for det hele.
Mest af alt for Eleanor.
- Og for de hotdogs. - Hotdogs? Hvad snakker du om?
- De holder en picnic for os i morgen. - En picnic? Du hader picnics.
Præsidentens kone har bestemt, at vi skal have hotdogs til hovedret.
Hun har med garanti skrevet det i én af sine klummer.
Prøver de at gøre grin med os?
Det ved jeg ikke.
Hvad tror du?
Du fortæller det ikke til mor, gør du vel, Mary?
Ikke en eneste, hr.
Vi vidste alle sammen, at Mary var én af mors spioner.
Mor havde også sine spioner.
De er modbydelige. De får vores søfolk til at ligne aber.
Jeg fatter ikke, han kunne tro, at du ville grine af dem.
- Jeg lo. - De prøver at få os til at fremstå...
...normale.
Din bror ville aldrig have fundet sig i det. Beklager, men det ville han ikke.
Jeg tror, at hvis vi bare ignorerer...
Lad være med at stamme, for Guds skyld!
Undskyld. Jeg mente det ikke, Bertie.
Jeg tror, jeg er ved at få hovedpine. Mit ansigt er varmt.
- Jeg ville ikke... - Jeg er ikke min bror...
- Gudskelov for det. - ...og du er ikke hertuginde af Windsor.
Du er bedre end det.
Jeg hader bare at se dig...
- Se mig hvordan? - Blive gjort grin med.
Mor, som havde en sporhunds næse, hvad angik alkohol -
- var på krigsstien.
Mors far var dranker.
- Kommer han ned? - Hvad laver I herinde?
- Lad det ligge, mor. - Jeg troede, vi havde en aftale.
- Det havde vi ikke. - Vi skal ikke servere cocktails -
- for Kongen og Dronningen af England. - Lad det ligge, sagde jeg!
- Luk døren, Daisy. - Hvad sker der? Hvad råber du for?
- Jeg råber ikke. - Luk døren, Daisy.
- Skal jeg blive her? - Luk nu bare døren.
- Hvad sker der? - Han har sat drinksene frem, Eleanor.
- Du lovede det, Franklin. - Som jeg fortalte mor -
- så er det ikke sådan, det er. - Måske efter middagen!
Lad være med at råbe, mor. Vi har gæster.
Det ved jeg, og jeg ved, hvem de er -
- og min søn skal ikke servere cocktails for dem!
- Det er mine gæster! - Det er mit hus!
- Det var dig, der ville have os her. - Du skal ikke rippe op i det, Eleanor.
- Det er sandt, er det ikke? - Nej!
Jo!
- Jeg er Præsidenten! - Lad nu være.
Gode Gud. Du opfører dig som et barn!
- Jeg har programmet for dagen i morgen. - Er det for hotdog-picniccen?
Der vil også være underholdning.
- Skulle det overraske mig? - Indianere.
Nej.
"Ish-ti-opi."
- Hvad? - De kalder ham "Den Indianske Baryton".
Han vil altså synge.
Der er prinsesse Te Ata.
Hun vil optræde med "Den Indianske Majsceremoni".
"Akkompagneret af Kurkus Pahitu på tom-tom".
Der har du vores incitament til at undgå tømmermænd.
Tom-tom, hotdogs -
- tegneserier, der afbilleder vores britiske søofficerer som aber.
Kom ind.
Præsidenten vil se Dem i sit studerekammer, Deres Majestæt.
Han sagde, det var tid til børnetime.
- Drinks. - Hvad med dronningen?
Hun er blevet givet en time mere til at slappe af.
Så kører vi.
Held og lykke.
Min mor tillader ikke cocktails. Hun mener, De måske kunne tænke Dem en kop the?
Min mor ville have sagt det samme.
Jeg kunne faktisk godt tænke mig...
...en cocktail.
En mand efter min smag.
Hun sagde, "Jeg er så glad for at møde Dem, hr. Jeg har kun mødt tre amerikanere.
Joe Kennedy, J.P. Morgan og Fred Astaire."
"Du godeste! Du har mødt Fred Astaire", sagde jeg.
"Hvad mon så du tænker om resten af os?"
Goddag.
- Godaften, Deres Majestæt. - Godaften.
Hr. og fru Elmer Nichols, Deres Majestæt.
Dejligt at møde Dem, Deres Majestæt.
- Mor, men det ved De selvfølgelig. - Velkommen, Deres Højhed.
Mange tak.
Fru Roosevelt...
Fru Roosevelt, vil De...
- Fru Roosevelt... - Det vil være mig en ære, Deres Majestæt.
Vi kunne have solgt billetter til denne middag, og tjent en masse penge.
Det kunne have betalt for din rejse.
Månen var på vej op på himlen. Der var en varm sommerbrise.
Det var helt perfekt.
En perfekt sommeraften.
Til Hans Majestæt, Kongen.
Indenfor viste alle sig fra deres allerbedste side.
Hans Majestæt, Kongen.
Og til Hendes Majestæt, Dronningen.
Normalt skåler man ikke for dronningen.
Hvad skal du med det?
Dronningen skal serveres præcis 30 sekunder efter kongen.
En serveringsvogn med 24 af fru Astors tallerkener -
- brast i stykker, lige før suppen skulle serveres.
- Hvad skete der? - Jeg ved det ikke, frue. Ingen rørte den.
En engel kom vel forbi.
En meget klodset én af slagsen.
Den var god.
Andre havde en anden forklaring.
- Det er fuldmånen. - Er den fuld?
- Om en dag, tror jeg. - Jeg synes, den er fuld.
- Daisy? - Hej, Zack.
- Tror du, den er fuld i aften? - Hvad?
Ja, månen er helt sikkert fuld.
- Hun giver mig ret. - Jeg er ikke helt sikker.
Jeg kunne tage fejl. Det er så vigtig en aften.
Er det det? Jeg ved nu ikke. Én konge fra eller til.
- Han skal tage ét bukseben på ad gangen. - Nejede du for dronningen, Daisy?
Det gjorde jeg, og jeg tror, jeg gjorde det rigtigt, for jeg faldt ikke.
Hvorfor er du ikke derinde, Daisy?
Jeg er glad for at se, du arbejder, Barry.
- Det er kun én aften. - Det er da i det mindste noget.
- Hej, folkens. - Okay, hr. Venlig.
Må jeg få noget med hjem til hunden?
- Din hund? - Han har ingen hund.
Hør her. Rør mig dér igen, og du vil bære den i stedet for at spise den.
Det var nummer to.
For pokker!
- De forbandede heste! - Det er ikke hestenes skyld.
Det ved jeg. Du kan godt lide dem. Jeg har ledt efter dig.
Skal du bruge et lommetørklæde?
- Vi så dig herude. - Vi?
Franklin bad mig fortælle dig, at du gerne må tage hjem nu.
Han regner med at være optaget af kongen resten af aftenen.
Selvfølgelig vil han være det.
Ingen ville i seng den aften.
Franklin blev nødt til at bede orkesteret om at stoppe med at spille.
Han ville bruge tid med kongen under fire øjne.
Lad os gå ind i mit studerekammer. Der er stille derinde.
- Medmindre De skal... - Nej, nej.
- Vil De skubbe mig? - Ja, det vil jeg da.
- Er Hendes Majestæt gået i seng? - Ja.
Hvad med Deres kone?
Hvem ved? Men det tror jeg.
- Vil De lukke døren? - Ja.
- Skål! - Skål!
- Samler De på frimærker? - Ja, det gjorde jeg.
Jeg forstår, at De er en hengiven frimærkesamler.
- Måske vil De vise mig... - De er ikke interesseret.
- Men det er jeg... - Protester ikke.
Da jeg var ung, og ikke gift endnu, var det at fremvise sine frimærker -
- en meget god måde, hvorpå man kunne få opmærksomhed fra unge kvinder.
Var det det?
Men man har nok ikke brug for frimærker, hvis ens far er konge.
- Dronningen er i sandhed en dejlig kvinde. - Det samme kan siges om Førstedamen.
Hun er en stærk personlighed.
Nogle dage har man ikke lyst til at stå ud af sengen.
Men af sådanne kvinder får man ikke lov til at blive liggende.
Nej.
Hvad skal man gøre for at være alene?
Man skal give dem en grund til, hvorfor de ikke skal forstyrre.
Det er i sit stille sind, at man ordner verdenssituationen.
Åbner jeg min frimærkebog, så ved alle, at de ikke skal forstyrre mig.
De var fantastisk i aften, unge mand.
- Hvad mener De? - Det, jeg sagde.
De var yndefuld, selvsikker. De bliver en ganske fin konge.
- Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. - Deres far ville være stolt.
Det er jeg ikke så sikker på.
Var jeg Deres far...
...ville jeg være stolt.
Dronningen, hun... Hun bekymrer sig så meget.
Det har været svært for hende.
Kvinder bekymrer sig.
Nogle gange hører jeg ikke efter, hvad hun siger.
Vær sød at glemme, at jeg sagde det.
- Glemt. - De har bedt mig sige noget.
"En sådan krig, som vi nu er vidner til..."
"Bl... Blodbadet..."
Tænk på Spanien. Børn bliver bombet.
Det er det, vi kan forvente. Det bliver forfærdeligt.
Vi ved, at nogle af Deres landsmænd -
- ønsker mit land ondt.
De ønsker, at vi fejler. De ønsker, at jeg fejler...
...med Dem! Forbandede stammen!
Hvilken stammen?
Forbandede polio.
Nogle gange tænker jeg, at de fortjener bedre end mig.
Mine statsborgere. Undskyld, jeg ved ikke, hvorfor jeg fortæller Dem dette.
Jeg skal overbevise Dem om at hjælpe os.
Lad mig bekende noget for Dem, nu hvor De har været så ærlig over for mig.
Der er ingen, der nogensinde nævner det faktum, at jeg ikke kan bruge mine ben.
Det bliver aldrig snakket om.
Ikke af nogen.
Engang troede jeg, det var fordi, at de var pinligt berørte over det.
Men nu tror jeg, at det er fordi, det ikke er det, de ønsker at se.
Vi to tror, de ser alt det, vi er.
Alle vores skønhedsfejl.
Alt det, vi gør forkert.
Men det er ikke det, de leder efter, når de ser på os.
Forhåbentlig ændrer det sig aldrig.
Kan du forestille dig skuffelsen, når de finder ud af, hvad vi virkelig er?
Cigaret?
Tak.
De vil ikke have mig som konge.
Det vidste jeg ikke, man stemte om i England.
Jeg tænker...
...at vi skal have os en drink mere.
Var jeg den eneste, der ikke kunne sove den aften?
Var det månen?
Var det min længsel efter ham?
- Godnat. - Jeg vækker dig.
Åh, undskyld.
Hr... Jeg mener, Deres Højhed... Deres Majestæt.
Godnat.
- Er du stadig vågen? - Ja.
Jeg går i seng. Det er sent.
Hvorfor smiler du? Er du fuld?
Nej. Han er en meget sjov mand. Han fortæller nogle vidunderlige historier.
- Hvilke? - Jeg kan ikke fortælle dig dem.
- De er ikke for kvinder. - De lyder ellers sjove.
- Han kunne også godt lide mine historier. - Hvilke historier?
Jeg fortalte ham om kroningen, og om hvordan, jeg fik sat kronen forkert på -
- og at jeg stod på mine gevandter, så jeg ikke kunne bevæge mig.
- Det skulle du ikke have fortalt! - Hvorfor ikke? Han lo.
- Vi gør ikke grin med os selv. - Det er jo ikke sandt.
Ikke her. De får os til at fremstå som idioter.
- De får os til at fremstå som mennesker. - Du er så naiv, Bertie.
Han gjorde også grin med sig selv.
- Han sagde, at til picniccen i morgen... - Åh, Gud, den picnic.
Han sagde at indianerne var Eleanors idé.
"Én af min kones skøre idéer."
Hans mor er rasende over det.
- Franklin prøver bare at bevare husfreden. - Taler han sådan til dig om sin kone?
Jeg håber ikke, du talte om mig.
Det gjorde jeg ikke. Vi snakkede ikke om dig.
Uden at nævne dig, spurgte jeg, hvad der var med de hotdogs.
Vil du høre, hvad han sagde?
Han sagde, at han ikke forstår opstandelsen omkring det.
De er bare nemme at spise, når man er på picnic.
Der stikker ikke noget under med det.
- Sagde du ikke, at jeg var bekymret? - Nej.
- Jeg er ikke sikker på, om jeg tror dig. - Det er ikke retfærdigt.
Tre forskellige kvinder har her til aften spurgt mig -
- om jeg troede, at der en dag ville være en amerikansk dronning.
- Om vi ville tillade det. - Det var ubehøvlet.
Har du en cigaret? Jeg har røget alle mine.
- Det falder du ikke i søvn af. - Det ved jeg.
Tak.
- Har du også en lighter? - Ja, selvfølgelig.
Tak.
- Jeg har aldrig ønsket dette liv. - Det ved jeg.
Det er hårdt.
Du kan bare gå i seng. Jeg skal nok klare mig.
Kommer der til at være krig, og det ved vi, der gør -
- så mener han, at USA godt kunne overtales til at hjælpe.
Har du set de mennesker, der var her i aften? Hørte du, hvad de hed?
De kommer fra Italien, Tyskland, Irland. De er jøder.
De hader os, Bertie! De vil have os til at falde på halen. De gør grin med os.
Jeg tror, du tager fejl. Jeg tror, vi skal tro på det.
Jeg tror ikke engang, jeg kan sove.
Han sluttede af med at klappe mig på knæet og sagde:
"Det er sengetid, unge mand."
Som en far ville sige det.
Han er meget glad for, at jeg er konge.
Godnat.
Skulle jeg komme til at savne ham, var der et sted, jeg kunne tage hen -
- og være alene, og savne ham.
- Hvad fanden laver du her? - Tommy? Hvad fanden laver du heroppe?
- Du burde ikke være her nu. - Hvorfor ikke? Vil du lyse væk?
Præsidenten må ikke forstyrres, Daisy.
Jeg går ud og ser, hvad der sker.
Hvor er det dejligt at se dig her, Daisy.
Skal du snakke med Præsidenten?
Hvad sker der, Missy?
- Åh, Gud! - Kom tilbage!
- Daisy! - For helvede!
Daisy! Daisy!
- Gå ud af bilen. - Hør her, Daisy. Han vil snakke med dig.
Nej!
Han er på vej hjem.
- Nu skal du høre meget godt efter. - Hvad har du at sige?
Forstår du det?
Kig på mig, Daisy. Forstår du det?
Jeg ved, at I er...
...intime. Det har jeg vidst siden første dag.
- Hvad? - De ting, han sagde...
Han mente det. Det ved jeg. Det sårede mig.
Cigaret?
Jeg skal have en.
Men jeg har accepteret det.
Det vil du også gøre.
Jeg er en del af hans liv, og jeg accepterer, at du også er det.
Jeg accepterer dig ikke.
Hvad med Dorothy Schiff? Accepterer du hende?
- Hvorfor tror du, hun byggede det hus? - Der er andre huse på den bakke!
Han bad hende bygge det hus, så de kunne tilbringe hans otium sammen dér -
- så han kunne skrive de forbandede detektivbøger, han altid snakker om.
- Jeg tror ikke på dig. - Jeg har læst brevet.
Hvornår var det?
I år.
Det var ikke Eleanor, der forlod ham. Hun tog ham også på fersk gerning.
- Med dig? - Nej.
Det er mange år siden.
Det kan være, du har mødt hende. Fru Rutherford?
Jeg misforstod det.
Eleanor. Jeg...
Eleanor er...
...realistisk.
Jeg tror ikke, jeg kan...
- ...dele ham. - Det tror jeg, du kan.
Det kan du.
Det bestemmer du.
Han vil ikke gå i seng. Han venter på dig.
Såvel Missy og min mor kritiserede mig for ikke at invitere dig til middagen.
Jeg vil gerne undskylde.
Jeg mener, at jeg viste dig disse da du for første gang kom for at besøge mig, Daisy.
- Men det kan du nok ikke huske. - Jeg kan godt huske det.
Er de ikke smukke?
Kan du se det derovrefra?
Det højeste vandfald i verden.
Det er det, der er på frimærket.
Jeg tror altså ikke, du kan se det derovrefra, Daisy.
Det ville være forfærdeligt, hvis ikke du kunne.
- Det ville være... - Hvordan ser du mig?
- Hvad? - Er jeg bare...
- ...bare dum, i dine øjne? - Nej, Daisy.
Men jeg forstår udmærket godt, hvorfor du føler det sådan.
Er jeg...
- ...en luder? - Nej, du er ikke en luder.
Vil du komme her og sætte dig?
Nej, så let slipper du ikke, dit forbandede svin!
Men det var ikke det, jeg sagde.
I stedet sagde jeg...
- Nej, jeg er nødt til at gå. - Jeg ville sige, at jeg var ked af det...
...men det ville ikke hjælpe noget, ville det?
Der kommer nogen.
- Hvem er hun? - Hende, der ligner en guvernante.
Jeg troede, hun var guvernanten.
Det er vist meget almindeligt at mænd og deres børns guvernanter...
Hun er ikke guvernanten. Hun er elskerinden.
- Hun ligner en guvernante. - Hun er ikke guvernante, Bertie.
Mænd... Visse mænd synes, tror jeg... fordi de har med børn at gøre...
De synes, de er attraktive.
Hvorfor bliver du ved med at snakke om dem? Er der noget, du vil fortælle mig?
Nej, det er der ikke. Hvad da?
Se dér!
- Det er sekretæren. - Hende har jeg ikke set før.
Ifølge Cameron, så er hun også hans elskerinde.
- Vi har ikke brug for Camerons... - Cameron siger, at der er én mere.
- Én mere? - Hun er gift.
- Hun har vist bygget en hytte til ham. - Endnu en elskerinde?
Det var godt, vi ændrede mening omkring at tage Lilibet med os.
Du ændrede mening. Jeg ville aldrig have haft hende med.
- Fordi du ikke kan lide amerikanere. - Jeg kan da godt lide amerikanere!
Jeg kan ikke lide mange af dem, men der er nogle, jeg kan lide.
Vil du spise en hotdog, Bertie?
- Hvad?! - Til picniccen i morgen. Vil du det?
Hvad hvis vi inviterede premierministeren over til pølser og kartoffelmos?
- Han ville sikkert... - Til en gæst?
Gjorde vi det, vidste han, at vi prøvede at fortælle ham noget. Han ville forstå det.
- Hvad ville han forstå? - Hvordan vi havde det med ham.
Han ved, hvordan vi har det med ham. Vi kan godt lide ham.
- Du ved, hvad jeg mener. - Det ville jeg ønske, jeg gjorde!
Jeg tror aldrig, din bror ville spise en hotdog, Bertie!
- Hvordan ved du det? - Han ville vide, hvad det betød!
Det betyder ingenting!
- Væggene er tynde. Man kan høre jer. - Det ved vi.
Alle her i huset er alligevel vågne.
For at besvare dit spørgsmål, så vil jeg spise en hotdog.
Nej, fem hotdogs. 10!
Jeg vil proppe dem i munden, og to op i næseborene.
To i ørerne og gå omkring, så alle kan tage billeder af Englands konge -
- med hotdogs, der kommer ud af alle kropsåbninger!
Du skal aldrig sammenligne mig med min bror igen.
Det er Præsidenten, hr.
Er hun taget af sted?
Hvad tror du, hun vil gøre?
Jeg tror ikke, hun vil volde dig problemer, hvis det er det, du mener.
Er det det?
De ser os.
Godmorgen!
- Vink! - Det gør jeg også.
- Hej! - Dejlig morgen, ikke sandt?
- Har I sovet godt? - Ja, det har vi.
- Har vi ikke også? - Jo, vi har.
Godt! Det har jeg også.
Jeg tænkte, at jeg ville svømme en tur. Vil De med?
En svømmetur?
Er det dig, Daisy?
Lad mig hjælpe Dem.
- Du er tidligt oppe. - Jeg kunne ikke sove mere.
Dagen, hvor picniccen skulle foregå, oprandt.
Som sædvanligt, lod alle som om, de ikke opdagede noget.
Pas på! Her kommer de.
Bliver I fodret herude? Får I noget at tygge på?
- Vi har det som grever og baroner. - Det har I ham at takke for.
Jeg blev enige med dem om, ikke at tage billeder af os i badedragter.
Du ser da ikke så dårlig ud. Måske skulle du få taget billeder med den på -
- så du kunne sikre dig kvindernes stemmer.
Nå, nej. I stemmer jo ikke om, hvem der skal være konge.
- Har I det godt deromme? - Ja, mange tak.
Så er vi her.
Jeg vil ikke køre med ham igen.
- Det er en ære at møde Dem. - Det er en stor ære.
Nu skal du ikke spise dem alle sammen, Sam. Jeg er sulten.
Det er en aftale, hr. Præsident.
- Vink! - Han snakker til dig.
Se, de filmer!
Nej, nej! Vink!
Hej!
Hej, hej.
- Hun er her. - Godt for hende.
Hvad er det, du gør?
- Jeg er så glad for, du kom. - Det lovede jeg min tante.
- Hvordan går det? - Hvordan går det?
En fornøjelse at møde Dem, fru Woodbury Langdon.
Husk at give noget af rampelyset til den flotte fyr på min højre side.
Se hvem der er her, Tommy.
- Vil du lige komme med mig, Daisy? - Hun har al mulig ret til at være her.
- Han vil have, hun sidder ved ham. - Det vil jeg ikke.
- Hvem vil have hende til at sidde ved ham? - Præsidenten, frue.
- Daisy. - Hvor er dine manerer, Daisy?
- Lad os sætte os ved Præsidenten. - Han vil kun have, at det er hende.
Kom nu.
Hvad lavede du helt derovre, Daisy? De vigtige gæster sidder her på terrassen.
Det inkluderer også dig.
Sæt dig, Daisy.
Vær nu sød, Daisy.
Hvor lang tid er der til, han er færdig?
Den Indianske Baryton! Mange tak.
- Tak. - Han var ikke færdig, Franklin!
Det troede jeg, han var.
Mange tak. Mange tak.
Lad os nu alle sige tak til Ish-ti-opi på cherokee. Det er "chokapi".
- Chokapi. - Kom nu, alle sammen.
Kunne I lide det, så sig "chokapi".
- Chokapi. - Mange tak.
Endelig kom vi til det, vi alle havde ventet på.
Kunne De tænke Dem en hotdog, Deres Majestæt?
Vil De have sennep på?
Jeg vil have det på, som De synes, jeg skal have på.
Tillad os at smøre en smule sennep på.
Vil du vise, hvordan man gør, Daisy?
Det var venligt af Dem.
- Hvorfor klapper de? - Det er okay.
- Det er helt fint. - Hvad foregår der?
Det er godt. Meget godt.
Herefter følte vi at USA og England var på vej til at blive meget nære venner.
Sådan havde nogle det i hvert fald, har jeg fået fortalt.
Det fik mig til at tænke over, om de hotdogs virkelig var Eleanors idé.
Da Kongen senere den dag rejste hjem til England, sendte han et telegram -
- hvori han skrev, at vores to lande nu havde grundlagt -
- det, han kaldte for "et helt særligt forhold".
- Det er fint. - Jeg tager én mere!
Næste dag sendte han en bil, men jeg sagde, jeg var for dårlig til at køre.
- Sig nej til Præsidenten fra mig. - Javel, frue.
Næste dag var jeg dårlig.
Og den næste dag. Og dagen efter var jeg også.
En uge efter det royale visit i Hyde Park -
- kom Præsidenten endelig hjem til mig i egen høje person.
Godmorgen.
Jeg havde ventet.
Han kørte forbi VVS-butikken, hvortil hans mor havde returneret det toiletsæde -
- som hun havde bestilt i forbindelse med det royale visit. Uden at betale for det.
Han prøvede at få mig til at grine, og det var han god til.
Han var jo trods alt politiker.
Mor vil gerne betale ham nu, men han siger, det har været godt for forretningen.
Han håbede, jeg ville tilgive ham.
Men aldrig om jeg ville fortælle ham -
- at jeg allerede havde gjort det.
Missy kom fra tid til anden og hentede mig, når...
Jeg tror, han kunne bruge dit selskab i aften.
Lad ham vente.
Missy og jeg var partnere, når vi spillede kort.
Vi delte alting nu.
Efterhånden som vi lærte hinanden at kende, opdagede jeg hendes anfald og dårlige dage.
Når hun havde det meget dårligt, betalte han for det hele.
Han ændrede endda i sit testamente, så hun fik halvdelen, hvis hun overlevede ham.
Men til næsten alles overraskelse, besøgte han hende ikke én gang på hospitalet.
Jeg spurgte ham hvordan, det kunne være.
"Det er én af mine dårlige sider," sagde han -
"Jeg synes, det er for smertefuldt at være omgivet af sygdom."
Jeg blev ikke blot nære venner med Missy, men med alle Franklins drenge.
De lod til at acceptere mig og betvivlede mig ikke.
Der blev ikke lavet flere løfter.
Derfor kunne der heller ikke brydes nogen.
Der gik et år.
Så et mere, og et mere.
Og et mere.
Jeg oplevede ham blive gammel, træt og skrøbelig.
Han prøvede at skjule det for alle.
Det vidste han, hvordan man gjorde.
For alle, undtagen mig.
- Hr. Præsident. - Okay, drenge. Af sted med jer!
Alle så stadig på ham.
De så stadig dét, de ønskede at se.
For ikke så længe siden -
- da verden stadig tillod sig selv at have hemmeligheder -
- var Franklin Roosevelt -
- min.
FDR holdt sit løfte, og i 1942 kæmpede Storbritannien og USA skulder ved skulder.
Da Daisy døde som 100-årig, fandt man under hendes seng en kasse med breve og dagbøger.
Hendes særlige forhold med Præsidenten var ikke længere kun deres hemmelighed.
Oversat af RAGE for DanishBits.org